GERASIS MELAGIS
PAŽINČIŲ SVETAINĖ ESTELA
PAGEIDAUJAMI SANTYKIAI DRAUGYSTĖ
PAŽINČIŲ SVETAINĖ BRAJANAS
PAGEIDAUJAMI SANTYKIAI ROMANTIŠKI
NAŠLĖ
NAŠLYS
RŪKAU NE
IŠGERIU NE
Turėjau sūnų,
bet jis žuvo avarijoje.
Estela: Dar turi artimųjų?
Brajanas: Taip, turiu sūnų.
Bet mes nebendraujame.
Buvo smagu pasikalbėti.
Gal susitikime? Vakarienės?
Pagal Nikolo Syrlo romaną
Mielai.
Tuomet iki pasimatymo.
LONDONAS 2009 M.
Sveiki, pone.
Sveiki, susitinku su Estela.
Ji - štai ten.
Estela?
Aš - Brajanas.
Nesakyk, kad vėluoju. Aš niekad nevėluoju.
Ne. Tai aš atėjau per anksti.
Aišku. Taip.
Prisipažinsiu, aš apsukau keletą ratų prieš įeidamas.
Truputį jaudinuosi.
Degtinė su martiniu.
Vadinasi, nevairuosi?
Ne.
Mane parveš anūkas. Stivenas.
Turi daugiau anūkų?
Ne. Jis - vienintelis.
Tik jį ir teturiu.
Pamenu, kad turi sūnų.
Taip. Robertą. Jis gyvena Australijoje.
Mano žmona Harieta mirė prieš trejus metus,
o tavo vyras Alasteras...
Alasteras. Taip.
Mirė prieš metus.
Jau seniai tą darai?
Susipažįsti su kitais per kompiuterį?
Taip. Senokai.
O neatrodo, kad viskas kartojasi?
Kalbi apie susižavėjimą ir nusivylimą?
Garsiai to, žinoma, nepasakome.
„Jei papasakotum apie save kuo tiksliau,
sutaupytume daug laiko ir energijos,
kurių mūsų amžiuje jau labai trūksta.
Tokiu būdu
greitai atkristų bepročiai ir beviltiški žmones.
Tačiau pasakau sau:
„Susiimk. Žvelk pozityviai. Šįkart viskas bus kitaip."
Ir aš tokia. Esu nepataisoma optimistė.
Taip ir galvojau.
Todėl noriu prisipažinti.
Labiausiai nemėgstu nesąžiningumo.
Mano vardas - ne Brajanas,
o Rojus.
Rojus Kortnis.
Aišku.
Tuomet turbūt ir man metas pasakyti,
kad mano vardas - ne Estela.
Jei jis tikrai ne toks.
Ne toks. Aš - Betė.
Betė Maklyš.
Betė.
Tikrai atsiminsiu.
Sveika, Bete.
Ten tavo anūkas?
Taip. Jis manęs laukė.
Gal galime tave pavėžėti?
Ką? Ne. Stotelė - visai čia pat,
du žingsniai nuo Padingtono, ir viskas.
Tuomet au revoir, Bete.
Iki, Rojau.
Ar paskambinsi?
Į Stringfelousą, prašyčiau.
Ačiū, pone.
Ateikite.
Atleiskite, kad priverčiau laukti.
Užlaikė reikalai.
Kiek jai metų?
Pakankamai.
Norėtume šampano.
Ačiū.
Kaip tik aiškinau taisykles.
Atsargumo dėlei vardų neminėsiu.
Du iš mūsų praeityje pasidarė nemažai pinigėlių,
todėl nusprendžiau suteikti jums galimybę
įsitraukti į šią investicinę grupę.
Neseniai susipažinau su ponais,
kurie nori investuoti 800 000 svarų.
Jie mane pažįsta kaip bankininką, truputį suktą,
kuris jiems pažadėjo padvigubinti jų pinigus,
jei jie investuos į ribotos atsakomybės partnerystę.
Jis kalba apie mus.
Tačiau prieš patikėdami savo pinigus,
jie nori, kad ir mes prisidėtume.
Tik 200 000 svarų.
Kiekvienas - po 50 000 svarų.
Ar kam nors tas skaičius kelia nepatogumų?
Gerai.
Tuomet...
Noriu paklausti.
Nesitikiu tiesaus atsakymo.
Ar šis pasiūlymas labai nesąžiningas?
Sunku pasakyti.
Gerai, pasitikėsiu.
Kitas klausimas, į kurį dar labiau abejoju, jog atsakysit.
Kas jie?
Kaip ir visi čia sėdintys, jie norėtų išsaugoti anonimiškumą.
Manyčiau...
Brynas...
Varge. Pirmasis sulaužei taisyklę.
Atsakant į klausimą, Brynai,
jie yra čia gyvenantys užsieniečiai,
trokštantys priklausyti Anglijos investuotojų klasei.
Rusai.
Spėčiau, jog taip.
Kazokai. Nekenčiu kazokų, bliamba.
Jei neplanuoji prie mūsų prisijungti, Brynai,
siūlau pasitraukti iš tolesnės diskusijos.
Aš taip nesakiau, tiesa?
Gerai.
Nes ta suma, kurią investuosite,
išaugs keturgubai.
Ačiū, mieloji.
Atsiprašau.
Paskambinai.
Ačiū.
Ačiū, mieloji.
Gal kažką praleidau...
NEGARBINGI ŠUNSNUKIAI
...tačiau esu beveik tikras, kad Adolfas Hitleris nevaikščiojo
apsikarstęs automatais prancūziškuose filmuose.
Verčiau būtų vaikščiojęs.
Taip, bet jaunimas, atėjęs pažiūrėti šio filmo,
galvos, kad viskas taip ir buvo.
Ne. Aš dėsčiau 40 metų
ir įsitikinau, jog ši karta nelinkusi tikėti viskuo, kas jiems sakoma,
kaip tikėjome mes.
Dieve!
Rojau, kas nutiko?
Nieko. Mano kelis.
Kartais jis atsisako tarnauti...
Po minutėlės viskas bus gerai.
Štai. Aš tave laikau.
- Ačiū. - Taip.
Jau geriau?
Taip.
UAB „GIMININGOS INVESTICIJOS" PRIVATŪS BANKININKAI
Truputėlį į dešinę.
Gerai.
Ačiū.
Šia jungtine investicija siekiama
nupirkti nekilnojamąjį turtą Karibuose.
Iškart po to
jis bus perparduotas kitiems už dvigubai didesnę kainą.
Kada gausime pelną?
Savaitės bėgyje.
Pavedimai bus daromi elektroniniu būdu per šiuos įrenginius.
Dabar pervesiu mūsų 200 000 svarų...
PAVEDIMAS ĮVYKDYTAS „HAYES & PAULSEN"
...į jungtinę investicijos sąskaitą.
Dabar prašytume pervesti savo dalį -
800 000 svarų -
ir viskas sutvarkyta.
Jūs pervedėte 200 000 svarų.
Mes turime pervesti 800 000 svarų.
Taip.
Jūsų investicija - didesnė, bet ir pelnas bus didesnis.
Na, jei daugiau klausimų nėra...
Aš noriu paklausti.
Kiek pelno atiteks Putinui?
PAVEDIMAS ATŠAUKTAS
Kas čia nutiko?
Aš jus išlydėsiu.
Tu jų tikrai nesužavėjai.
Iš kur žinai? Rusiškai juk nesupranti.
Aišku ir be žodžių.
Kaip mes juos susigrąžinsime?
Turėsime atgauti jų pasitikėjimą, tiesa, Brynai?
Taip.
Brynai.
Sveika!
Vėl skauda kelį?
Jau kelias dienas jis manęs neklauso.
Kodėl neatvažiavai taksi?
Juk atėjau.
Taip, bet keliui nuo to turbūt tik blogiau.
Jis uždarytas, po galais.
Nesugalvojau paskambinti.
Visai susimoviau, ar ne?
Žiūrėk.
Kaip netikėta.
Šiandien nusipirkau.
Ar gavai gerą pasiūlymą?
Žinai, tie automobilių pardavėjai visuomet stengiasi kuo daugiau išpešti.
Ne, sumokėjau grynais.
Niekur neik, aš privažiuosiu.
Mokėjai grynais?
Man labai patinka, kad ji taip tyliai važiuoja.
Turėjau priprasti, tačiau dabar labai ja džiaugiuosi.
Palauk, Rojau. Aš tau padėsiu.
Sekundėlę.
- Gerai. - Viskas gerai?
Varge.
Taip.
Varge. Štai.
- Tu ne... - Laiptų nėra. Puiku.
- Gerai. - Viskas gerai?
Taip.
Kaip modernu.
Įsirengiau viską naujai.
Taip.
Jėzau.
- Neįtikėtina. - Bete.
Buvo tikra šventė.
Valgėme likučius.
Tai, ką tu iš jų padarei.
Bete, tu namie?
Mes čia!
Stivenas. Anūkas.
Rojus Kortnis.
- Galvojau, šįvakar būsit mieste. - Ne. Mes namuose.
Rojaus kelis sustreikavo.
Tikrai? Iškviesti greitąją?
Ne.
Nėra taip blogai.
Ar Stivenas gyvena su tavimi?
Ne. Jis studijuoja doktorantūroje „Royal Holloway" universitete.
Tik kartais atvažiuoja pas mane pernakvoti.
Gal galiu jus pavėžėti?
Kur?
Ten, kur jūs gyvenate.
Stivenai, mes dar nebaigėme vakarieniauti.
Man tikrai metas.
Tuomet Stivenas tikrai tave parveš.
Aš irgi nieko prieš pasivažinėti.
Be galo ačiū. Štai.
Labanakt.
Kuriame aukšte gyveni?
Viršutiniame.
Neturėtum tiek laipioti.
O ką man siūlai daryti?
Parduoti butą ir kraustytis kitur?
Ne, dėl Dievo meilės. Gali apsistoti pas mane.
- Ką? - Turiu laisvą kambarį.
Ką tu darai?
Tik kol atsistosi ant kojų.
Bete, tu ne tik labai graži, bet ir kilniaširdė.
Bet ačiū, ne.
Štai taip.
Tai nežmoniška!
Šito kambario dar nesuremontavau.
Tad jis tuštokas.
Gali naudotis visais stalčiais
ir, žinoma, spinta. Ji tuščia.
Taip.
Atnešiu tau rankšluosčių.
Įsikurdink.
Kas galėjo pagalvoti?
Jūs labai malonus.
Neatsilikit.
Pailsėsite vėliau.
Visi čia?
Pasiruošę?
Dar du kilometrai.
Nežioplinėkit.
Aš su juo irgi nekalbu, tik...
Kokia ji didelė. Negaliu patikėti.
Nagi, damos.
Štai.
Leidai jam pas tave apsigyventi, gal proto netekai?
O kas čia blogo?
Kada vestuvės?
Kitą šeštadienį?
Tu labai skubini įvykius.
Galvojau, kad tai ir yra svarbiausia.
Žinoma, kad tai svarbiausia,
tačiau nesitikėjau, kad viskas bus taip intymu.
Kalbate apie mane?
Apie Albertą Špėrą.
Rašau disertaciją apie jį. Sakiau,
kad kuo arčiau prieini, tuo labiau nebematai viso vaizdo.
Nebematai Alberto Špėro?
Noriu išsiaiškinti, ar jis tikrai buvo nekaltas, kaip pats teigia.
Galvojau, tą jau išsiaiškino, dar kai lakstei su sauskelnėmis.
Manau, kad tie dalykai retai kada išsiaiškinami iki galo,
tiesa?
Juk tu buvai istorijos mokytoja?
Mokytoja?
Ne, Rojau, Betė buvo Oksfordo dėstytoja.
Slepi savo talentus?
Kalba klišėmis.
Man jis atrodo visai žavus.
Negaliu patikėti, kad taip sakai.
Jaučiu pavydą?
Sveiki.
Betė liepė jus nuvežti, kur pasakysit.
Kur vežti?
Prie Stikso upės.
Mano senas draugas serga kepenų vėžiu. Pažadėjau užsukti.
Kaip miela. Galiu paimti krepšį?
Ačiū, Stivenai.
- Labai ačiū. - Nėra už ką.
- Ačiū. - Saugokit pirštus.
Nori eiti drauge?
Ne. Netrukdysiu jums.
Tęsime derybas?
Noriu kai ką pasakyti.
Noriu visiems padėkoti, kad vėl visi susirinkote,
nepaisant mūsų pirmojo susitikimo.
Pradėjome jį ne ta gaida.
Bent jau aš. Netyčia.
Norėdamas atsiprašyti ir sumažinti jūsų riziką,
padidinau mūsų indėlį iki 100 000 svarų nuo kiekvieno.
Tad suma bus dvigubai didesnė - 400 000 svarų.
Ačiū, Brynai.
PAVEDIMAS ĮVYKDYTAS
Ką gi.
Metas degtinei.
Gerai.
Brynai!
- Antras kartas nemeluoja. - Gerai padirbėjome.
Kaip malonu.
Jis turi blakę!
Policija.
Policija!
Šūdas!
Policija!
- Stot! - Tu! Nė iš vietos!
Grįžtam!
Ne!
Čionai! Pro galinius laiptus! Galinius laiptus!
Jūs suimti! Nė iš vietos!
Stot!
Nė žingsnio!
Stot!
Anglijos investuotojų klasė.
NUSKAIČIUOJAMA
Vladai.
Ačiū. Puiku.
Viskas sutvarkyta.
Ir kaip? Jis apsidžiaugė, kad aplankei?
Tas vargšas nė nesuprato, kas pas jį atėjo.
Tikrai? Dar vieną?
Tavo močiutė prarado budrumą.
Puiku.
Ne, ačiū.
Nevaidink čia!
Tavo išleistuvių vakarienė.
Taip!
Kur iškeliausi?
Į Spandau kalėjimą.
Ir ilgam tave ten uždarys?
Labai juokinga.
Spandau kalėjime buvo įkalintas
Albertas Špėras ir kiti nacių nusikaltėliai.
Grįši į nusikaltimo vietą?
Stivenas tiki vietos galia.
Ten likę tik griuvėsiai. Tačiau pabuvus įvykių vietoje,
praeitis tampa apčiuopiamesnė.
Istorija man nelabai prie širdies.
Kokia prasmė žvalgytis atgal?
Kas buvo, pražuvo, nieko nebepakeisi.
Tačiau gali pasistengti suprasti tai.
Atrodo, jūsų istorija gana įspūdinga, Rojau?
Varge!
Užtektų keliems gyvenimams.
Kur nors tarnavote?
Karinėse pajėgose?
Taip. Su ginklais.
Taip, tarnavau armijoje.
Dalyvavau kare.
Tas randas - iš ten?
Ant kaklo.
Paties pirmojo susitikimo metu pasakiau tavo močiutei,
jog labiausiai nemėgstu melo.
Todėl užuot išgalvojęs kokią istoriją,
pasakysiu, jog nenorėčiau kalbėti
apie aplinkybes, kuriomis buvau sužeistas.
Atsiimu klausimą.
Susižeidžiau skusdamasis.
Taip. Labai gerai.
Viso! Sėkmės!
Smagiai pasibuvome, tiesa?
Tau patiko?
Jau antrąkart.
Kas antrąkart?
Tas automobilis čia šnipinėja.
Tikrai tas pats?
Taip. Sidabrinė „Audi", įbrėžta abiejose pusėse.
Nežinau, kieno ji.
Viskas sutvarkyta?
Viskas, bliamba, sutvarkyta.
Smagu sugrįžti į miestą.
Nežinau, kiek ten ištversiu.
Lyg gyvenčiau įsirausęs į smėlį.
Yra žinių iš mūsų investuotojų grupės?
Jų manymu, mes - suimti,
jų pinigai - įšaldyti, ir policija jų ieško.
Prarado po 100 tūkstančių.
Jie gali kaltinti tik patys save.
Pavadinkime tai pamoka.
Tai jau tikrai.
Gal išspręskime mūsų problemą?
RASTAKOVSKIO MĖSINĖ
Vladai?
Vinis sako, jog esi nepatenkintas užmokesčiu.
Aš nenoriu užmokesčio. Noriu savo dalies.
Pelno dalies?
Kaip ir tu.
Kaip ir Vinis.
Man labai patinka tavo indėlis, bet...
Nemalk šūdo, Rojau.
Parduotuvė uždaryta. Eikit.
Aš žinau, kas tu per paukštis.
Kas esi iš tiesų.
Atleidžiu nemandagumą.
Vadinu tai kultūriniais skirtumais.
Ar žinai, kas būtų,
jei Šūdingrade pasakytum tai, ką dabar pasakei?
Tavo galva jau būtų maiše, o jos burnoje - tavo kiaušai.
Tačiau aš mėgstu vadovautis protu.
Ne!
Nuo kada pradėjai vaikščioti į parduotuvę?
Mėgaujuosi šeimyninio gyvenimo malonumais.
Už naujus plotus.
Kaip manai, kiek ji verta?
Mažiausiai pusės milijono.
Vienintelė kliūtis - jos anūkas.
Tas šūdžius kaip tik išvyks kelioms dienoms -
idealus laikas.
Aš namie!
Mes virtuvėje!
Bete.
Tikiuosi, neprieštarausi - pasikviečiau draugą.
Vincentas Haloranas.
Betė Maklyš.
- Laba diena. - Laba diena.
Vincentas - mano...
Kaip tu ten save vadini?
Investicinis patarėjas. Tai reiškia - garbus finansininkas.
Padedu Rojui tvarkyti reikalus.
Testamentą, taip sakant.
Pinigų ne fontanai,
tačiau esu taupus - dėjau centą prie cento visą gyvenimą.
Tą žino visi, kurie yra buvę su Rojumi restorane.
Labai jau sudėtingai čia kalbat. Paliksiu jus vienus.
Viskas labai paprasta. Tik stengiamės sumažinti išlaidas.
Mokesčius ir panašiai.
Tiesą sakant,
tikėjausi, kad leisi man truputį palikti ir tau.
Ką? Rojau!
Ką čia paistai?
Kiek laiko mes pažįstami?
Ne! Galvok apie savo sūnų.
Robertą? Ne.
Jo mano testamente nėra.
Aš nepritariu jo gyvenimo būdui.
Jis projektuoja virtuves.
Ta dalelė nė iš tolo neprilygs tam, ko išties esi verta.
Žmonės nemėgsta kalbėti apie pinigus.
Tai - lyg tabu, bet juk tai svarbu.
Tiesa. Kaip ir seksas.
Arba ėjimas į tualetą.
Labai svarbus, tačiau mandagiam pokalbiui tikrai netinka.
Taip, tas tiesa.
Manau, jog Vincentas nori pasakyti,
kad turime saugoti tai, dėl ko tiek dirbome.
Žinoma! Savo pomėgius, turtą, šeimą.
Ar galiu paklausti, kokią strategiją jūs naudojate savo turtui?
Nemanau, jog tą galima vadinti strategija.
Turiu santaupų. Ir dar turiu fondą, kurį įkūrė Alasteras.
Ir, žinoma, dar turiu šį namą, už kurį sumokėjau grynais.
Jei įtrauksime santaupas, fondą ir namą,
visas turtas sudarys...
Apie 2 mln. 700 tūkst. Maždaug tiek.
Gal 800 tūkst. Kai žiūrėjau paskutinį kartą.
Galiu tave vadinti Bete?
Jei kalbėtume apie penkerius metus,
tai prognozuočiau 15-20 procentų metinę grąžą.
Per penkerius metus tavo pinigai padvigubėtų.
O kaip rizika?
Rizikuoji ir eidama per gatvę.
Be to, mūsų investicijos
padeda besivystančioms šalims.
Tad tavo pinigai padės tiems, kuriems jų labai reikia.
Smagu tą žinoti, tiesa?
Mano pinigai per penkerius metus padvigubės?
Pinigai tikrai nepamaišys.
Gali pagalvoti, Rojau, tu irgi,
kur investuoti tuos papildomus pinigus.
Taip, kas tai?
Jei norėtumėte sumažinti administracines išlaidas ir mokesčius,
galite abu atidaryti jungtinį portfelį.
Turi galvoje, sudėčiau savo pinigus kartu su Rojaus?
Turbūt kažką panašaus darei ir su amžinatilsiu vyru.
Taip, bet mes buvome susituokę.
Taip. Tiesa.
Tačiau jungtinis turtas -
geriausias kelias apeiti VMI.
Tikrai turėsiu apie ką pamąstyti.
Ačiū, Vincentai.
Vincentai.
Nesijauti čia vieniša?
Ką?
Šiame kambaryje. Taip tylu.
Rojau, malonu, kad pagalvojai apie mane, bet jei nori sekso,
tai norėčiau atsisakyti.
Ne.
Neketinau to pasiūlyti.
Norėjau tik apsikabinti.
Labai ačiū, bet...
Norėčiau, kad mūsų santykiai
būtų tiesiog draugiški.
Tas etapas jau baigėsi.
Lieku čia ne dėl savo kelio.
Tarp mūsų atsirado intymumas,
artumas.
Tokie artimi, jog aš valau tavo tualetą.
O kartais tau nepavyksta pataikyti.
Labai atsiprašau.
Pasirengsiu atidžiau nusitaikyti.
Tačiau kalbant apie mudu...
Ne, Rojau. Suprantu, ką nori pasakyti.
Tik...
Mudu su Alasteru...
Taip, suprantu.
Ačiū.
Žinau, kad nesu dovanėlė,
tačiau tu man labai patinki, Bete.
„Patinku"? Kaip angliška.
Žodis „meilė" man visad kėlė keblumų.
Netgi su mano žmona.
Rojau.
Tu man atsivėrei.
Reiktų kažkaip atšvęsti,
tačiau tu mane jau atstūmei.
Jei nori, kad pasakyčiau „aš tave myliu",
tikrai pamėginsiu.
Kai ateis laikas.
Rojau!
Bete!
Kas yra?
Mačiau vyrą.
Palauk. Gerai.
Kažkas vakar mėgino įsilaužti.
Žinai, kas?
Aplink vis sukinėjasi kažkoks tipas su sušikta „Audi".
Galėjo būti jis,
tik nesuprantu, kodėl.
Manai, reikėtų viską atidėti?
Ne.
Ji grįš iš kirpyklos 13.00 val.
Taigi, Rojaus investicija atnešė dvigubą pelną.
Mes tą vadiname „netikėta sėkme".
Ar dažnai pasitaiko tos netikėtos sėkmės?
Kartą ar du per metus.
Dieve!
20 000 svarų?
Tarsi būtum laimėjęs loterijoje.
Investuoti su Vincentu reiškia laimėti loteriją ir žirgų lenktynes.
Žinant, kiek turto turi, netikėta sėkmė tave aplankys kiekvieną savaitę.
Tai ką...
Stivenai?
Galvojau, kad tu - Spandau.
Tikrai?
Mane paleido anksčiau laiko.
Stivenai.
Kodėl man nepranešei, kad grįžai?
Galėjai paskambinti.
Ką jūs privertėte ją padaryti?
Jis atsikrausto čia su savo neveikiančia koja,
ir vos palieku tave vieną su juo,
tu jam atiduodi visus savo pinigus.
Ne! Viskas ne taip!
Nedaryk skubotų išvadų.
Žinai, ką, Rojau?
Čia - ne tavo namas.
- Stivenai! - Jis - įsibrovėlis.
Nesupranti?
Darai man gėdą prieš poną Haloraną ir Rojų, kurį aš...
Klausyk, atleisk...
Neliesk manęs.
Pone Haloranai, labai atsiprašau.
Stivenai, suprantu, jog mano pasirodymas
pakeitė tavo santykius su močiute,
tačiau aš turiu pranašumą.
Tai - mano amžius.
Man tiek pat metų, kiek ir tavo močiutei.
Mes užaugome tuo pačiu metu.
O tai, kad nesu šeimos narys,
netgi priduoda romantikos.
Jei Betė gauna kažką, ko tu jai negali suteikti,
tai - tik į gera jai.
Be abejo, į gera ir man.
Atsiprašau.
Mieloji, o gal atiduok
tą dalį Stivenui?
20 000 svarų - tikrai per daug.
Nežinos, kur juos dėti.
Tuomet pusę.
10 000 - Stivenui.
10 000 - mums.
Mums?
Turiu galvoje kelionę.
Kelionę, į kurią planavai vykti prieš Alastero mirtį.
Rojau.
Esi labai malonus.
Mano Delaila.
Neleisiu tau išvykti atostogų su tokiais gaurais.
Tai kur galėtume iškeliauti?
Mudu su Alasteru planavome keliauti į Paryžių, Veneciją ir Berlyną.
Berlyną.
Jis toks pilkas.
Ne. Šiuo metu jis yra pats įdomiausias miestas Europoje.
Taip. Puiki architektūra.
Restoranai, istorija.
Gal verčiau pasirinkime šiltą ir saulėtą variantą?
Pavyzdžiui, Kosta del Solį
arba kokią salą Graikijoje.
Ką manai?
Bete?
Bete, tau viskas gerai? Iškviesiu greitąją.
Ne.
Ne. Paskambink mano gydytojui.
Jo numeris - ant lentos.
Rodos, vėl patyrei insultą.
Dievulėliau!
Jau ne pirmas kartas.
Tai - nedidukai
mažulyčiai insultai.
Taip.
Kuo dažniau jie kartosis, tuo didesnę žalą padarys.
Ar geri vaistus, kuriuos tau išrašiau?
Ne.
Turėtų būti kokia nors išeitis.
Taip. Gulėti lovoje. Operuotis.
Mažinti stresą keliančią veiklą, kol...
Ponia Maklyš.
Aš to nedarysiu, daktare. Negyvensiu taip, tarsi jau būčiau mirusi.
Tuomet dar ištrauksi tik kokius metelius.
Vienas, du, trys.
Viskas gerai?
Kai pamačiau tave, gulinčią ant grindų...
Supratau, kad vos per akies mirksnį visas gyvenimas gali pasikeisti.
Tu laimėjai.
Paryžius, Venecija
und Berlynas.
Berlynas?
Gerai.
Prašom, pone.
Ne.
Taip.
Rodos, šis skėtis matė ir geresnių dienų.
Jis matė karą.
Taip. Ir, atrodo, pralaimėjusiųjų pusėje.
Puiku.
- Labai jums ačiū. - Ačiū.
Puikiai atrodai.
Taip.
O dabar parodysiu batus,
kurių labai noriu.
Štai šitie.
Gražūs, tiesa?
Seniai juos nusižiūrėjau.
Bet jie labai brangūs.
Kaip jie tau?
Gal tiesiog imk ir pradžiugink save?
Susitiksim prie paminklo po valandos.
Išgersim arbatos.
- Žinai, taip ir padarysiu. - Pirmyn.
- Po valandos. Prie paminklo. - Taip. Prie paminklo.
Atsiprašau!
Praleiskit!
„Charing Cross" stotis.
Šis traukinys vyksta į „Elephant" ir „Castle".
Žiūrėkite po kojomis.
Pasitraukite nuo durų.
Gerai čia sužaidei, Rojau!
Kitas vyrukas tepasakė: „Nesinervink. Tai - tik pinigai.“
Tuomet viską supratau.
Jei jau tie rusai buvo apsisegioję blakėmis,
kodėl policija nesurinko mūsų jau per pirmąjį susitikimą?
Mes sukčiavome. Paprasta.
Antrasis susitikimas buvo tik tam, kad padvigubintumėte dalį.
Godus senas Rojus.
Ką nori, kad padaryčiau?
Grąžink man 100 000 svarų.
Aš jų neturiu.
Gauk!
Arba papasakosiu viską tai bobai, su kuria gyveni.
Ir sudaužysiu ne tik gėlių vazoną.
Tai tu tą padarei?
Protingasis Brynas.
- Padėkit! - Padėkit!
Padėkit!
Iškvieskit greitąją!
Ačiū.
Telaimina jus Dievas.
Pasitraukit.
Į šoną!
Pasitraukit, prašau.
Iš kelio.
Vyras „Charing Cross" stotyje. Reaguojame.
Atsargiai! Iš kelio.
Į vieną pusę.
Štai kur tu.
Naujas lietpaltis?
Pamaniau, kad man jo reikia.
Eime?
Manau, mums reikia paankstinti skrydį.
- Ką? - Taip. Ko čia laukti?
Išskriskime rytoj.
Kodėl gi ne?
Ačiū.
Alasteras čia buvo karui baigiantis.
Nuolat kalbėdavo apie Brandenburgo vartus.
Ką jie reiškė. Kaip juos atkovojo.
Ir tu norėtum čia dabar stovėti su juo.
Tiesa?
Taip.
Tačiau jei būčiau su juo, nebūčiau su tavimi.
Gerai.
Stivenai!
Labas. Man pavyko.
Sveikas. Taip.
Ką tu čia veiki?
Norėjome tave nustebinti.
Taip. Aš norėjau atsiprašyti už savo siaubingą elgesį.
Jūs Berlyno nepažįstat, o aš žinau kiekvieną kampelį.
Tai nuo ko pradėsime?
Gal Brandenburgo vartų?
Taip.
Šitokia jėga.
Taip.
Koks pasitikėjimas.
Kad jie būtų žinoję.
Taip.
Mokate vokiškai?
Atsiprašau?
Negirdėjau, ką sakei.
Gali pakartot?
Jie degino knygas, o galiausiai
ėmė deginti žmones.
Taip.
Nemaniau, kad per atostogas teks klausytis tokių baisybių.
Nesitikėjau čia pamatyti tiek daug balionų.
Primena Disneilendą.
Ir norisi šaudyti.
Aš tikrai mielai keletą nušaučiau.
Rodos, kai kas prastos nuotaikos.
Gal verčiau grįžk į viešbutį?
Gali jį palydėti?
O aš pasivaikščiosiu.
Gydytojas liepė tau nepervargti.
Eina velniop tas gydytojas.
Ar žinot, kiek žmonių žuvo, mėgindami pereiti šią sieną?
Ne, Stivenai. Nežinau.
Bet laukiu, kad pasakytum.
Sveika.
Kaip praėjo diena?
Kas nutiko?
Pargriuvau.
Užkliuvau už šaligatvio plytelės.
Nuvalysiu tau rankas.
Ne. Aš pati. Viskas gerai.
Ne. Tu sėskis.
Tu visa uždususi.
Tavo širdis plaka kaip pašėlusi.
Nagi, ištiesk.
Niekur nedingsi, reikia.
Vėl tai nutiko?
Ne.
Viskas taip greit įvyko.
Čia tiek daug istorijos.
Šitiek didvyrių aplink, kad pasijauti toks nereikšmingas...
Štai.
Viskas.
Rojus viską sutvarkė.
TAKSI
Sveiki. Atsiprašau.
Žinai adresą, Stivenai?
Taip. Tačiau pakeliui turėsime stabtelėti.
Stalelį restorane rezervavau nuo 20.00 val.
Tikrai verta, patikėkit.
Kas čia per vieta?
Pasitikėk manimi.
Savininkai leido pasinaudoti šiuo butu.
Jis truputį pasikeitęs.
Nuo to laiko, kai paskutinį kartą čia buvai, Rojau.
Stivenai, ką tu darai?
Aš patikrinau jo duomenis.
Rojus Kortnis.
Gimė Dorsete. Vienintelis vaikas šeimoje. Tėvas buvo vikaras.
Reino Britiškosios armijos leitenantas.
Sužeistas. Berlyne. Šiuo adresu.
Na, taip. Rojus sakė, jog buvo sužeistas per karą.
Taip, bet po karo jau buvo praėję treji metai.
Ir tai buvo susiję su žmogžudyste.
Mat tuomet Berlynas buvo suskirstytas į zonas.
Amerikiečių, prancūzų, rusų, britų.
Leitenantas Rojus Kortnis buvo paskirtas į tuometinį „V skyrių",
kurio būstinė buvo čia.
Noriu tave pataisyti, Stivenai.
„V skyriaus" būstinė buvo ne Berlyne.
Tai buvo žvalgybos skyrius Hanoveryje,
pavaldus tiesiogiai Londonui.
Mes
medžiojome nacius.
„V skyrius" sužinojo, kad Berlyne slepiasi žmogus,
Martinas Gaigeris.
Stambi žuvelė.
Jis administravo Bergeno-Belseno koncentracijos stovyklą.
Tad mane į sovietų zoną nuvežė vokiečių vertėjas Hansas Taubas.
Aš Berlyne lankiausi pirmą kartą.
Tačiau Taubas sugrįžo namo.
Turbūt keista viską prisiminti.
Nekenčiu šio mesto.
Žmonės, kurie čia gyveno, nusipelnė to, ką gavo.
Tačiau tavo šeima...
Mano tėvas mirė dar prieš karą. Kiti šeimos nariai - netrukus po jo.
Neturiu artimųjų.
Taubas buvo pasimetęs.
Karas jį per anksti subrandino.
Kai viską užbaigsim,
susirasim gerą barą, pakabinsim merginų.
Ką manai?
Verčiau nusipirkti kokią.
Šiais laikais jos nedaug kainuoja.
Norėdami areštuoti Gaigerį, turėjome gauti sovietų leidimą.
Turėjome dėvėti civilius drabužius.
Neturėti atpažinimo žetonų. Kad niekas neidentifikuotų.
Gaigeris buvo apsistojęs pas savo draugą Francą Kionigą.
Čia. Tu teisus.
Šiame bute.
Buvome suplanavę, jog ateisime čia, kai Gaigeris bus darbe,
apsimesime vokiečių policininkais ir jo palauksime.
Nieko neįprasto.
Tik štai karas Berlyne dar nebuvo pasibaigęs.
Mažiausia klaidelė, ir galėjai atsidurti priešo teritorijoje.
Aš nekalbėjau vokiškai, todėl kalbėjo Taubas.
Užeikit.
Ar Martinas Gaigeris namuose?
Jis darbe.
Kada grįš?
Tik vakare.
Taubui teko sunkiausias darbas.
Man tereikėjo patylėti.
Sėskit.
Neturite kriminalinių įrašų?
Ne.
Sąsajų su nacionalsocializmu?
Nedirbote partijai?
Ne.
Niekas iš tų, ką sutikome, jų nerėmė.
Nesuprantu, kaip jie pateko į valdžią.
Norėtume palaukti Gaigerio.
Žinoma.
Norite kavos?
Sėskit.
Angliškai.
Gaigeris.
Ateik.
Nuleisk ginklą.
Išeik.
Ginklą!
Gerai.
Hansą Taubą nušovė.
Gaigeris... paspruko.
Tiesą sakant, ne.
Martiną Gaigerį po dviejų savaičių sučiupo sovietų patrulis.
Jis labai tiksliai papasakojo, kas nutiko.
Kas žuvo.
O kas - ne.
Viskas labai greitai įvyko.
Atsimerkęs pamačiau jį gulintį šalia.
Kortnis. Rojus Kortnis.
Jo veido nebuvo galima atpažinti.
Nežinau, per kiek laiko tą sugalvojau.
Rojaus Kortnio jau niekas nebegalėjo išgelbėti.
Šeima jo neieškos.
Tačiau Taubas, jo...
Visi mano artimieji
mirę.
Niekas nelaukė.
Niekas nebūtų apraudojęs.
Tapti anglu nebūtų sunku.
Mokiau tos kalbos nuo 14-os metų.
Būstinėje daug kas sakydavo, jog mudu su leitenantu Kortniu
esame labai panašūs.
Taip galėjau ištrūkti.
Palikti šalį, kurioje temačiau tik vargą.
Viską pradėti iš naujo.
Nors kartą pabūti nugalėtojų pusėje.
Patekau į britų zoną, įsiprašiau į transportinį lėktuvą
ir jau kitą rytą atsidūriau Anglijoje.
Parašiau laišką pastoriui ir poniai Džeilei Kortni
su jų sūnaus rašomąja mašinėle
ir paaiškinau, kad mano išgyvenimai Vokietijoje mane visiškai pakeitė.
Kad mano ateitis - kitur,
kad tai - mano galutinis sprendimas,
kad geriausia - išsiskirti.
Viską gražiai ir racionaliai paaiškinau.
Su meile.
JŪSŲ SŪNUS,
Vėliau
pasikeičiau vardą į Rojų Maningą,
ir laukiau, kol jie numirs.
Taip. Kai tai nutiko, vėl pavirtai į Rojų Kortnį.
Ar galiu sužinoti,
ko tu sieki?
Teisingumo.
Žmogus, vardu Hansas Taubas, kuris laikomas mirusiu, vaikšto sau 60 metų
ir nė nesiruošia sumokėti už savo nusikaltimus!
Hansas Taubas nebuvo karo nusikaltėlis.
Jis tarnavo armijoje. Pėstininku, abiejuose frontuose!
Manei, kad sučiupai nacį?
Ar pasikonsultavai su Dienststelle?
Peržiūrėjai karinių bylų nagrinėjimą?
Taip.
Ar ten yra minimas Hansas Taubas?
Ne.
Rusijos bylos?
Ten kas nors yra?
Ten nieko neradau. Ne.
Tuomet nieko.
Pusę amžiaus
gyvenau sąžiningai ir padoriai kaip tikras anglas.
Sąžiningai? Jūs gal ir ne karo nusikaltėlis, bet yra kiti nusikaltimai...
Stivenai, gana!
Manai, kad turi apsaugoti savo močiutę
nuo visų įsivaizduojamų pavojų.
Tu jo nepažįsti!
Aš pati priimu sprendimus.
Ir man nereikia tavęs atsiklausti.
Jei tau netinka, tuomet manau, jog bus geriausia,
jei kurį laiką nesimatysime.
Žinoma, nes aš trukdau.
Ar žinai, kas esi?
Esi vienintelis žmogus šioje planetoje,
kurio dėka nesijaučiu vieniša.
Velniop Paryžių ir Veneciją.
Skrendam namo.
Kaip gera būti namuose.
Taip.
Rojau.
Gal gali paskambinti Vincentui?
Ką?
Atsidarykime jungtinę sąskaitą.
- Tu tuo tikra? - Taip.
Tai viskas įprastomis sąlygomis?
Aš pervedu savo, ji - savo dalį,
o tada aš nuimu pinigus nuo sąskaitos.
Pasiimsi visus?
Beveik 3 mln. svarų.
Po viso gyvenimo bandymų,
kur džiaugiamės galėdami pasidalinti 100 tūkst. svarų,
patikėk, tikrai norėsiu pasiimti visus.
Čia tai tikrai netikėta sėkmė.
Bet galima būtų šiek tiek palikti ir jai, tiesa?
Bėgant metams
nesitikiu, kad man padės „Sodra".
Stengiuosi sutaupyti pakankamai pinigų, kad galėčiau mėgautis šampanu paplūdimyje.
Manai, kad darai tai dėl pinigų?
Tai - žaidimas. Pakelia adrenalino lygį.
Gal ir žaidimas?
Tikrai nenusiskriausi, jei paliksi ir jai truputėlį.
Aš tau kas? Labdara?
Ne.
Ji turi bėdų su sveikata.
Manai, aš to nežinau?
Kaip manai, kas ja pastaruoju metu rūpinosi?
Aš rūpinuosi, kad ji laiku išgertų tinkamus vaistus.
Kad laiku nueitų miegoti.
Kad vartotų mažiau cukraus ir kofeino. Kad nekalbėtų apie politiką,
nes tada jos kraujo spaudimas pakyla iki debesų!
Gali man nepasakoti, kad ji serga...
Tu nenori to daryti, Rojau.
Nenoriu?
Gal aš pats geriau žinau, Vinai?
Padarysiu, ką reikia.
Jei tu nori nešti kudašių...
Ne.
Aš sutinku.
Gerai.
Viską sutvarkysime ir pereisime prie kito atvejo.
Ir kito Rojaus.
Neapsigalvojai?
Ne.
Esu visiškai tikras.
Jungtinės sąskaitos atidarymas.
Ar abu sutinkate apjungti savo turtą?
Taip.
Prašau pasirašyti čia. Ir čia.
Ant abiejų kopijų.
Padarysime pavedimus?
Taip.
Čia - „Hayes & Paulsen" bankas Karibuose,
su šiais įrenginiais galėsite prisijungti prie savo sąskaitų
ir sekti savo investicijų būklę.
Bete, ar galėtum pervesti savo dalį į jungtinę sąskaitą?
O tikrai būtina pervesti viską
ir nepalikti nė cento?
Gal vertėtų truputėlį pasilikti?
Būtų protinga, tiesa?
Tiesa. Taip.
Tačiau tiesa ir tai, jog kuo mažiau pervesi,
tuo mažesnė bus grąža.
Tai jau tikrai.
Tik...
Pastaruoju metu...
Vincentai, pastaruoju metu Betės sveikata sušlubavo.
Nieko baisaus,
tačiau tai verčia labiau įvertinti riziką,
net jei kalbame apie investicijas.
Todėl ir aš šiek tiek... pasilikau sau.
1-7-1...
7-7-6.
Aš pervesiu viską.
Viską.
Taip, tikrai.
Ir tu slėpei savo talentus.
Ne. Juk sakiau, kad esu taupus.
Tikrai nemažai sutaupei.
Ir aš pervesiu viską.
PAVEDIMAS ĮVYKDYTAS
Rojau, ar tu irgi pervesi savo dalį?
Taip.
Saugumo sumetimais, kad tik judu galėtumėte
prisijungti prie sąskaitos, prašau susikurti slaptažodį.
6 raidės.
Gal...
Gal jos tiktų?
Gėlės?
Ne, čia tik 5 raidės.
Ne. Turiu galvoje gėlių rūšį.
Lelija!
Puiku.
Na, jei sutarėte, tuomet savo įrenginiuose įrašykite žodį „lelija".
SLAPTAŽODIS LELIJA
- Viskas! Sveikinu! - Taip.
SKAMBINTI - ROJUS
Manau, metas šampanui.
Mielai, tačiau aš - už vairo.
Neatsiliepsi?
Ką? Ne. Taip.
Vincentai, ačiū tau.
Ačiū.
Iki kito karto.
Už ką gersime?
Visada derėtų gerti
už ateitį.
Už ateitį.
Kur išleisime tą pelną, kai pradėsime jį gauti?
Gal vertėtų išvykti į kruizą
arba įsigyti namą Maljorkoje, kur galėtume kartais apsistoti.
Gal.
Tačiau nebūtina dabar nuspręsti.
Turėsime tam dar daug laiko.
Svarbiausia, kad dabar viskas - vienoje vietoje,
kuo saugiausiai.
Kaip mes.
Gal patikrink savo telefoną?
Tas skambutis. Gavai žinutę?
Tikrai? Nežinau.
Nuo mano sūnaus.
Roberto?
Taip. Jis atvyko į Londoną.
Į virtuvių parodą.
Rytoj jau išskrenda atgal į Kanadą,
nori šįvakar su manimi pasimatyti.
- Važiuok! - Ne.
Mes nelabai sutariame.
Rojau, jis - tavo sūnus. Aš tave pavėžėsiu.
Labai noriu susipažinti su Robertu.
Ne.
Nuvažiuosiu traukiniu.
Tikimybė nedidelė,
tačiau jei užsiplepėsime, ir bus labai vėlu,
aš galbūt liksiu nakvoti pas jį.
- Taip, puiki mintis. - Taip.
Pasiimk vandens į kelionę, gerai?
Kad nedehidratuotum.
Ačiū.
- Spintelėje kairėje. - Taip.
Viršutinėje lentynoje, pačiame gale.
Šitą paimti?
Taip.
Aš nevažiuosiu.
Ko man važiuoti, kai galiu likti čia, su tavimi?
Žinai, aš tave myliu.
Laikykis plano, Rojau.
Važiuok į Londoną. Pasimatyk su sūnumi.
Traukinys atvyksta į 4-ą platformą.
- Po jūsų. - Ačiū.
Čia Vincentas Haloranas.
Po signalo pasakykite savo vardą ir telefono numerį.
Atvažiuok į butą, bliamba.
Nebeturiu savo įrenginio!
Nieko nesugeba padaryti. Net būti prie prakeikto telefono!
Sušikta bjaurybė, nieko nesugeba.
„Hayes & Paulsen".
Čia Šeila. Kuo galėčiau padėti?
Taip.
Mano vardas - Rojus Kortnis.
Noriu pervesti pinigų į savo sąskaitą.
Tačiau palikau savo įrenginį namuose.
Galime parūpinti jums naują.
Tačiau turite atsakyti į keletą klausimų.
Per kiek laiko gausiu naują įrenginį?
Per keletą dienų.
O telefonu šio reikalo tikrai negalima sutvarkyti?
Apgailestauju.
Bijau, kad jums teks grįžti namo ir jį pasiimti.
Taip, žinoma.
Bete?
Bete!
Ką čia veiki, Rojau?
Roberto skrydį atidėjo.
O, varge. Kaip sužinojai?
Jis paskambino.
Bete. Kur visi daiktai?
Ką tu darai?
Tikrinu mūsų jungtinę sąskaitą.
Aš įvedžiau slaptažodį, tad esu bendraturtė.
Dabar, kaskart tau sumelavus, aš paspaudžiu šį mygtuką,
ir 50 000 svarų iš mūsų sąskaitos iškeliauja į kitą sąskaitą.
Su kitu slaptažodžiu ir į kitą banką.
Nesuprantu, ką čia kalbi.
Ką tik praradai 50 000 svarų.
Nė neįsivaizduoju.
Dar 50.
Bete, čia aš.
Rojus.
Norėjau pasakyti, Hansas.
Tuomet dabar pasakyk,
kaip Robertas tau pranešė apie atidėtą skrydį?
Jis man paskambino.
Turiu galvoje, paliko man žinutę.
Bete. Dėl Dievo meilės. Nežinau.
Nežinau.
Bandai apskaičiuoti, kiek gali prarasti, kol reikalas taps išties rimtas.
Pamėginsiu sutaupyti tau šiek tiek pinigų.
Tu grįžai šito.
Pastebėjau, kad nepasiėmiau jo.
Galvojai, kad išsivežei jį į Londoną.
Taip, galvojau.
Ir jis buvo toks svarbus, kad grįžai dėl jo tiek toli.
Kam praleisti naktį mieste, kai gali grįžti namo.
Ar ši vieta tau primena namus?
Pradedi suprasti?
Bete, kas čia vyksta, po velnių?
Viskas ima slysti tau iš rankų, tiesa, Rojau?
Robertas tau nei skambino, nei paliko žinutę,
nes tokio Roberto nėra.
Tu neturi sūnaus.
Liaukis, Rojau,
turėjai suprasti.
Jos visą laiką buvo tiesiai tau prieš nosį.
Gėlės?
Lelijos.
Lile?
Hansas.
Tada penktadienis buvo mano mėgstamiausia diena.
Penktadieniais Hansas Taubas ateidavo manęs mokyti anglų kalbos.
Norėjau pati tave pasitikti,
tačiau tu atėjai anksti, ir aš buvau nepasiruošusi. Mama tave užkalbino.
Lilė viršuje.
Ji tuoj ateis.
Sėsk.
Jūsų dukra - šauni mokinė, frau Šrioder.
Ji sakė, jog kalbi tik angliškai.
Taip greičiau išmokstama.
Prasidėjus karui, mano fabrikai
tiesiog klesti.
Gal jiems būtų metas sulėtinti tempą.
Intriguojantis pasiūlymas.
Vis galvoju, kas būtų nutikę, jei būčiau susiruošusi anksčiau.
Jei nebūtum tądien pamatęs mano sesers.
Mama gali sumažinti šleifą.
Kur aš su ja eisiu?
Juk į vakarėlius nevaikštome.
Hansai.
Pažiūrėk, ar gali šokti su Hansu.
Jai reikia aukštesnio už Hansą!
Kad tokių nebeliko.
Nereikia, Hansai, suglamžysi suknelę.
Hansai, ne!
Šokis baigtas.
Lilė jau turbūt laukia.
Hansai!
Aš jau pasiruošusi savo anglų kalbos pamokai.
Graži, tiesa?
Čia tavo plaukų sruoga, kurią man davei.
Aš tave dievinau.
Bet tu to nepastebėjai.
Ar aš tau patinku, Hansai?
Tas žvilgsnis. Tu niekad apie tai nepagalvojai.
Tu man patinki.
Ar „patinki" reiškia „myliu"?
Atsistok.
Čia.
„Stovėk ir nejudėk", pasakei.
Užsimerk.
„Ir užsimerk.“
O tuomet tu mane išprievartavai.
Kad užmirštum, jog tave pažemino.
Norėjai atkeršyti.
Aš buvau maža.
Su manimi buvo paprasčiau nei su mano seserimis.
Tu mane geriau pažinojai. Buvo paprasčiau.
Viskas labai greitai baigėsi.
Kai baigei, pagalvojau:
„Turiu apsirengti švarią suknelę."
Lile?
Hansai, ateik.
Noriu pakalbėti apie tai, kas nutiko muzikos kambaryje.
Nieko nenutiko.
Tu bandei mane pabučiuoti.
Nebandžiau.
Jis meluoja.
Ar mėginai pabučiuoti Hanalorą?
Tai ji norėjo mane pabučiuoti.
Hansai!
Tu norėjai mane pabučiuoti. Aš tave atstūmiau!
Prisiekiu.
Lile?
Kas nutiko?
Tavo pamokos su Lile baigtos.
Ji jau labai gerai kalba angliškai.
Po dviejų dienų mano tėvas buvo suimtas.
Kažkas jį įdavė kaip išdaviką.
Jį nuteisė, pripažino kaltu ir pakorė.
Pinigus, fabriką ir viską konfiskavo.
Mano mama to neištvėrė ir nusižudė.
Taip likome mes keturios.
Priėmėme nuomininkus. Iš pradžių jie mokėjo, tačiau vėliau nebeišgalėjo.
Prieš pat karo pabaigą
mano seserys virtuvėje mėgino pagaminti ką nors iš 3 kiaušinių 12-ai žmonių.
Sprogo bomba.
Užmušė visus.
Aš tuo metu miegojau, tad likau gyva.
Po dviejų savaičių Hitleris nusižudė.
Tuomet atėjo rusai.
Žinai, labai keista daryti tai,
ko nė neįsivaizdavai, jog darysi,
kad išgyventum,
ir darai tą net ne kartą.
Ir dar blogiau.
Paslaptys tarp tavęs, Dievo, šėtono ir mirusiųjų.
Meluoji.
Tampi labai geru melagiu.
Bete...
Lile...
Aš nenorėjau tau pakenkti.
Kai įdavei mano tėvą, kas manei, jog nutiks?
Turbūt įsivaizdavau,
jog tavo šeimai kils sunkumų.
Bet kaip galėjau tiksliai nuspėti? Juk buvau vaikas.
Tau buvo 15-a!
Tu puikiai supratai, ką darai!
Na...
Nežinau.
Nespausk.
Tavo seserys mane pažemino.
Tavo tėvas mane įžeidė.
Norėjau tave pamokyti.
Štai.
Bete.
Kodėl tau viso to reikėjo?
Kai mane suradai, galėjai tiesiog pasikalbėti.
Labai abejoju, ar tave būtų paveikę, jei būčiau tiesiog pasakiusi:
„Sveikas, aš - Lilė Šrioder. Mergaitė, kurią išprievartavai 1943 m."
Pakalbėti su tavim, Rojau? Ne. Pirmiausia turėjau tave pažinti.
Laimei, Stivenas - puikus tyrėjas.
Jis išnagrinėjo tavo kriminalinę praeitį.
Apie tave netgi rašė laikraščiai,
tad man buvo nesunku tapti malonia ir naivia moterimi,
kurią puikiai galėtum pasirinkti kaip auką.
Estela?
Suprantu, pasilinksminai.
Ir kas dabar?
Juk su Taubu manęs niekaip nesusiesi.
Pameni mūsų paskutinę dieną Berlyne?
Kai tu nugriuvai.
Nuėjau į savo šeimos namą.
Jo beveik neįmanoma atpažinti.
Ten - vaikų labdaros organizacija.
Laba diena, aš - Betė Maklyš.
Buvo labai nedidelė tikimybė, jog rasiu tai, ko ieškojau.
Savo sidabrinę dėžutę su tavo plaukų sruoga.
O pavyzdį jau turėjau.
Bete, šįvakar aš galėjau išvykti, bet aš grįžau.
Grįžai dėl šito.
Bet aš pervedžiau visus pinigus, vos tavo traukinys pajudėjo iš stoties.
Vincentas man padėjo susigaudyti.
- Vincentas? - Taip!
Stivenas su juo pakalbėjo prieš mums išvykstant į Berlyną.
Įtikino jį,
kad kaltinimai sukčiavimu ir turto prievartavimu
nebus geras palikimas jo vaikams.
Jis tavęs nemėgino įspėti? Truputį bijojome, jog mėgins.
Beje, Stivenas man - ne anūkas.
Turiu galvoje, aš turiu anūkų, vos galiu suskaičiuoti, kiek,
tačiau Stivenas nėra vienas iš jų.
Vieną esi matęs. Maiklą.
Tas vyrukas sidabrinėje „Audi".
Jis labai saugo savo močiutę.
Stivenas - jo partneris.
Jie labai padėjo paruošti sceną mūsų nedideliam spektakliui.
Kiekviena detalė buvo kruopščiai apgalvota, kad nieko neįtartum.
Ten.
Vargšelė Betė savo paprastame namelyje. Lengvas taikinys.
Tavo insultai? Tas gydytojas?
Tai irgi buvo melas?
Žinoma. Jis - mano draugas.
Jis norėjo suminkštinti tau širdį, kad pervestum visus pinigus.
O kodėl dabar,
praėjus šitiek laiko?
Kodėl visa tai darei?
Nes 60 metų buvau uždaryta tame kambaryje kartu su tavimi.
Išsivaduoti iš jo galėjau tik susitikusi su tavimi.
Nori, kad melsčiau atleidimo?
Aš tą padarysiu. Taip.
Meldžiu tavęs.
Rojau. Atleidau tau jau seniai.
Aš jau tą praėjau.
Kai pamačiau, jog neturiu įrenginio,
apsidžiaugiau.
Tai, ką pasakiau stotyje, nebuvo melas.
Todėl ir grįžau.
Paliksiu jį tau.
Tau jo gali prireikti.
Kur tu eini?
Namo.
SĄSKAITA
Lauke žmonės laukia mano skambučio.
Su šituo?
Padėkit!
Eikš.
- Padėkit! - Tylėk.
Užsičiaupk.
Padėkit!
- Liepiau tylėti. - Padėkit!
Gelbėkit!
Dieve!
Šaunuolė, Bete.
Ar atiduosi man mano pinigus, Rojau?
Aš jų neturiu.
Pamatysit, jis turi lygiai tiek, kiek yra skolingas.
Ir jei tvirtins, jog ne,
meluos.
Pervesi?
Nein.
Žmogus nugyvena ilgą ir gražų gyvenimą be jokio įbrėžimo,
bet jį sumuša chuliganai, dėl ko jį ištinka insultas.
Imi abejoti, ar šis pasaulis - gera vieta.
Karta, laimėjusi karą.
Jis sunkiai kalba ir juda, tačiau girdi.
Sveikas, Rojau.
Tu girdi, tiesa, Rojau?
Jūs - giminaitis?
Ne.
Tačiau pabūsiu už jį.
Imk.
Apsimesk, kad čia - šampanas.
Kaip smagu tave matyti įprastoje aplinkoje.
Tau labiau patinka gerti arbatą pievelėje, nei alų koridoriuje.
Nes esi anglas.
Tas klaidas, kurias padariau Berlyne,
padariau todėl, kad man patinki.
„Patinki.“
Štai. Imk.
Taip.
Mes išeinam.
Ji visad buvo tokia.
Išgersiu vieną.
Dabar ji privers mane išeiti į lauką.
Tik pažiūrėkit.
Taip. Kaip miela.
Grąžinu jį.
Tikėjausi, kad pasilaikysit sau.
Tylėk.
Maiklai, pirmąjį atiduok mamai.
Gerai, puiku.
Štai mama, čia tau. Dar šampano?
Tėti, tau viskas gerai?
Nori išgerti?
Atsargiai!
Ten giliau nei atrodo.
Viskas gerai, močiute.
GERASIS MELAGIS
Subtitrus vertė: Akvilė Katilienė